Hola, bon dia. Primer de tot, donaré gràcies per assistir a la conferència
d'avui.
També donaré gràcies a Prysmian, que, com sempre, col·laboren amb nosaltres.
Crec que això és molt important, el fet que hi hagi empreses aquí al
territori multinacional, com és la empresa Prysmian,
i que, a més, ens porti sis enginyers que ens explicaran com tiren endavant
o com se fa un producte.
I no només un producte de per si, sinó que és un producte que té en
compte el medi ambient.
Això és molt important, que ara vosaltres, sobretot, els diferents
enginyers que esteu fent,
aquí hi ha d'elèctrics, hi ha d 'electrònics, hi ha de mecànics, hi
ha algun de disseny que he vist també abans.
Aleshores, crec que en tots els àmbits en què vosaltres estareu, quan
acabeu com a enginyers, fareu la vostra tasca,
és important que tinguin en compte el tema del medi ambient.
Crec que aquesta empresa, aquest tema del medi ambient, ho té molt en
compte.
A l'horitzó, al principi, us passo a Lídia, que us explicarà una mica de
què anirà la conferència d'avui,
i que, de fet, ja ho veieu.
I també, al mateix temps, que faig la presentació, si ella vol fer la
presentació dels companys,
o si se farà en ells, com vulgueu.
La conferència, la idea és que duri més o menys una hora, mirarem de no
llargar-nos molt més.
Després farem algunes preguntes, i també és important que us posem un
QR,
a fora teniu un QR de satisfacció, i si no, també us l'enviarem per correu
electrònic
perquè no us digueu si us ha agradat o quines coses us agradaria que
canviéssim,
o també podríeu dir algun tipus de conferència nova que podríeu fer.
Disso, Lídia.
Gràcies, Ignasi.
Abans de res, moltíssimes gràcies a tots i totes per estar avui aquí.
La veritat és que és increïble veure aquesta sala així ara mateix.
Moltíssimes gràcies.
I moltíssimes gràcies als meus companys i companyes que estan avui
aquí.
Penseu que Prysmian és una companyia molt gran,
que tenim molta feina a tots i totes sempre,
i que realment l'esforç que han fet per estar aquí amb vosaltres avui és
increïble
i, a més a més, ho han fet amb una il·lusió i unes ganes tremendes.
Per tant, espero que gaudiu.
Avui us venim a explicar què és Isens.
Isens és una nova gama de productes que està focalitzat des de l'inici
en respectar el medi ambient i en emetre les mínimes emissions
possibles.
Jo no me'n enrotllaré gaire perquè, com jo soc la de marketing i de
comunicació,
xarro molt i intento vendre-vos la moto a tots,
però els que realment en saben són ells i elles.
Deixarem que ells us ho expliquin.
Jo només m'agradaria començar la sessió explicant què és Isens
amb un petit vídeo de la primera gama de productes.
Espero que us agradi.
La Carme m'ajudarà.
Intro, una mica enrere.
Espereu, això és el directe, però a mi el directe m'agrada molt.
Hem enganyat aquí la Carme.
Esperem un moment.
Ells i elles són els companys que avui teniu aquí
que ja es presentaran ells mateixos.
Aquí tenim el vídeo.
Ara ja deixem a YouTube.
Ens anem a la següent part.
Espereu un segon.
Sí, espera't, que faig pareu.
Aquí quan veiem la pantalla, el que no s'ha de veure.
Espereu un segon, sisplau, que no sé per què.
Sí, espera't.
No passa res.
Solucionat.
Ara sí que, si us sembla,
procedim ja a deixar la paraula als meus companys i companyes.
Hem intentat d'alguna forma explicar aquests cables
com estan construïts, dissenyats, pensats,
amb quin objectiu.
En les diferents parts d'aquest cable hi ha una persona d'elles
que explicarà quina és la parcela on s'han introduït
totes aquestes innovacions per fer un cable
veritablement baix en emissions.
Començarem, sisplau. Ja et presentes tu mateixa.
Allà teniu micro i aneu passant.
D'acord?
Hola, bon dia a tots.
Jo soc la Carmen Nebot.
Soc la responsable de medi ambient de Prysmian a nivell Espanya.
I us volia explicar una miqueta per introduir
tots els conceptes que tractaran els meus companys,
que són més específics,
una miqueta què és la sostenibilitat.
No sé si ara mateix se sent molt aquesta paraula
i m'agradaria posar el focus en què la sostenibilitat
no només parla de ser ecològic,
de ser medi ambientalment respectuós,
sinó que també té una pota social molt important
i una pota de governança,
d'igualtat, de justícia, etcètera.
Realment la definició de sostenibilitat
és assegurar les necessitats de la societat actual
sense comprometre les necessitats
de les generacions futures.
Crec que és important que tinguem això en compte,
que no només és un compromís de medi ambient,
sinó també un compromís amb la societat,
amb els nostres col·laboradors
i amb la nostra gent.
Què més?
Què és la nova generació de Cables i Cents?
Ja us he explicat una miqueta la meva companya
des de Prysmian,
que som una empresa molt compromesa amb la sostenibilitat.
Hem cregut Oportú
amb les necessitats del canvi climàtic
i del nostre planeta
posar a disposició del mercat
aquesta nova línia de Cables
que ajudarà a baixar la petjada de carboni,
que és el principal indicador que tenen les empreses
per mesurar l'impacte ambiental a nivell de canvi climàtic,
per ajudar a baixar aquesta petjada de carboni.
Com s'ha aconseguit?
Actualment, mesurant la nostra petjada de carboni
hem vist que la major part
de l'impacte ambiental
en termes de petjada de CO2
prové dels materials que utilitzem per fabricar el cable.
És aquí on Prysmian
ha fet un gran esforç
per millorar aquests materials,
per buscar materials més sostenibles
amb menys petjada de carboni
i així s'ha creat aquesta gamma de productes.
D'acord.
No sé si passo al següent, Sergi.
Hola, soc Sergi Gutiérrez.
Soc el responsable de materials i compostos.
Una de les parts importants del cable
és el polietilè.
Té dues funcions,
una com a coberta i l'altra com a aïllament.
La part que estem enfocant
són cobertes on el material és un termoplàstic
que té la seva funció,
que és una protecció mecànica,
protecció d'agents químics.
Depèn de l'aplicació on vagi el cable
ha de tenir alguns requisits.
És un dels materials on Prysmian
té molt moviment, moltes tones
i quan més podem aportar
a la resequibilitat
més important serà.
Una part important
és com s'obté aquest polietilè reciclat.
El polietilè reciclat al final
hi ha diferents fons
al qual altres empreses dediquen a fer això.
Hi ha una part que és una preselecció,
una trituració i un rentat.
El rentat és important
per si hi ha terra o altres ingredients
que es puguin descomposar i fer efectes dolents
i després un altre processat
que és una filtració perquè nosaltres
a l'aplicació on apliquem
no tinguem problemes.
És important les fons.
Com a Prysmian ho mirem a nivell global.
És important tenir una regularitat
als materials que utilitzem.
Ens cerquem els fabricants
de material reciclat
i una de les importants coses
que hem de mirar són que es tinguin
un gran volum per poder al final
fabricar els nostres cables.
És important tenir una qualitat
que sigui regular
perquè els processos de fabricació
són una mica complicats
i no tenir gaires problemes.
I poc més.
Hola, jo soc Lervino Pazzo
soc enginyer de desenvolupament de productes
de baixa tensió i cables espacials
tant a Vilanova com a Santa Perpètua.
I com comentava el Sergi,
partint d'un material en el qual tenim
una base de subministra estable
podem pensar en incorporar els nostres productes.
Per tal d'incorporar els nostres productes
hem de qualificar aquest material
dintre de la recepció de coberta
per això com a molts processos industrials
fem una fase de prototipatge
i en aquesta fase busquem que el fet
d'introduir aquest material reciclat
en el cable seguim complint els requisits normatius
que ens obliga la norma perquè el nostre sector
és un dels més normalitzats de la indústria
que complim els requisits de qualitat intern
i que el cable de final l'aspecte sigui bo.
Els materials venen de diferents fons
i l'introducció del material no daltarà
ni perjudicar l'aspecte del cable.
Per això fem un prototipatge a petita escala
i comprobem que això funcioni.
Un cop verifiquem que això funciona
hem de passar de la petita escala a la gran escala.
Fem mils i mils de quilòmetres
d'aquests cables cada mes
i hem vist que a petita escala
s'ha d'atrodir a l'escala industrial.
No sempre és fàcil perquè no ens trobem
a fer mil metres que a 200 quilòmetres.
Hem de veure que això que ens hem trobat
a petita escala es segueixi reproduint.
Llavors es llancen produccions industrials
i es va seguint les produccions industrials
verificant que tant l'aspecte
com el compliment de tots els paràmetres crítics
sigui constant.
I un cop això és verificat durant aquest període de temps
podem donar el cable per industrialitzat.
I aquest és el cas.
Us deixo la paraula a la Neus.
Bon dia, jo soc la Neus.
Soc la responsable del Departament de Desenvolupament
de Productes de Baixa Atenció al sud d'Europa.
Fins ara hem vist una mica aquests polietalents reciclats.
Un altre dels conceptes de la campanya de licents
han estat els materials que anomenem bioatribuïts.
Per començar a analitzar aquest concepte
anem a parlar de què és un material
d'origen biològic.
Quan parlem d'un material d'origen biològic
és aquell que prové de fonts naturals,
de plantes, d'animals, de microorganismes.
Són materials que tenen una composició orgànica,
que tenen la capacitat de degradar-se
d'una forma sostenible, a diferència dels materials
equivalents d'origen fòssil que són els que provenen del petroli.
Quan en els nostres cables
originalment sempre utilitzàvem,
en el cas de les cobertes dels cables polietalents
d'origen fòssil, el que estem fent ara és migrar
una part a material d'origen biològic.
Com fem aquesta barreja o com aconseguim
tenir un material que anomenem bioatribuït?
Ho fem a través del que s'anomena el balanç de masses.
El balanç de masses segurament és alguna cosa
que heu estudiat o estudiareu, és una eina fonamental
de l'enginyeria de processos.
A través del balanç de masses el que aconseguim és quantificar,
traçar la quantitat de matèria d 'origen biològic
que estem introduint al nostre cable,
en aquest cas a la coberta del nostre cable.
Aquí parlaríem de polietilents bioatribuïts.
La part que prové d'origen biològic, en el nostre cas,
estem parlant d'olis vegetals reciclats, el seu origen.
Un cop tenim fet aquest balanç de masses,
el que ens permet això és dir
tenim un producte que assegurem que és
de la mateixa qualitat que el producte original
si fos 100% d'origen fòssil,
però amb un producte que estem reduint la petjada carboni.
Com ho fem? Mesurant l'estalvi de gasos d'efecte hivernacle.
Quan calculem l'estalvi de gasos d 'efecte hivernacle,
el que es té en compte és el CO2
que d'alguna manera ha absorbit
la matèria primera vegetal durant el seu creixement.
Per tant, com a conseqüència, tenim uns cables fabricats
en unes cobertes amb una certa quantitat
de material d'origen biològic
i amb les mateixes prestacions i garanties de qualitat
que si el cable fos 100% d'origen fòssil.
És una altra de les potes d'aquesta campanya i sens.
Materials reciclats, materials bioatribuïts.
Això és tot per part meva, gràcies.
Hola, bon dia. Se m'escolta ara?
Benvinguts a tots. Primer, m 'agradaria dir
que estic molt contenta que aquesta sala estigui tan plena de gent
que no vegi tanta gent des de l 'última vegada
que vaig fer un examen de fluidomecànica amb el Miquel
Masalles,
que no sé si ja s'ha jubilat o encara existeix.
Feia un examen de tres o quatre hores.
Crec que encara continua.
Bé, jo soc la Clara Mezquita.
Ja heu alterat la sala una mica.
Soc la responsable d'enginyeria de procés
per la planta aquí a Vilanova.
A Vilanova tenim una planta d'energia i de telecom.
A la planta d'energia fem cable d 'energia,
dels que estem parlant ara, i també tenim una planta de fibra òptica.
Fem cables de fibra òptica, evidentment.
Jo vinc a parlar del cobre i d 'alumini.
El cobre i l'alumini
és el material principal dels nostres cables
i, com ja sabeu més de tots vosaltres,
serveix per transmetre la corrent elèctrica.
Escollim un o l'altre en funció de l 'aplicació final
o bé les necessitats del client
o bé el que vulgui gastar el client.
Hi ha diferents variables.
Escollim un o l'altre.
Tant l'alumini com el cobre són infinitament reciclables,
però s'ha de fer bé.
S'ha de recuperar aquest cobre o l 'alumini
en les diferents fases productives que generem un escrap
s'ha de segregar correctament
perquè a posteriori podem tractar-ho
i reciclar-ho com toca.
Llavors, la feina que fem nosaltres a planta
en totes les fases productives, des que comencem
amb el trefilat fins que arribem al laboratori elèctric,
tots els sobrants o els excedents
s'han de segregar correctament.
Això no és una feina només meva, sinó de tots els superàries,
de tots els encarregats, de tota la gent que treballa a fàbrica.
Amb això, el que aconseguim
és reduir pel cobre,
un 85% i per l'alumini un 95%,
l'energia que s'utilitza quan estrellem el mineral.
Això és la reducció que s'obté
en tota la segregació aquesta que fem nosaltres a fàbrica.
Crec que per la meva part
més o menys he parlat de tots els punts.
Passo la paraula a la Núria Solsona.
Bon dia a tots.
Gràcies per vindre a tots.
Soc Núria Solsona, responsable
i qualitat de les plantes de Vilanova.
Estic entre nerviosa, emocionada,
contenta perquè l'última que vaig estar aquí
va ser per presentar el final de carrera i fa molts anys, això.
Jo voldria dir quatre coses,
resumant la qualitat, que és el tema que m'ocupa.
Tot això del reciclatge i aprofitament
i de l'utilització està molt bé,
però no pots ser una nova passadgera.
És una cosa que està aquí i hem vingut per quedar-se.
Més que res perquè els recursos que tenim són limitats,
no il·limitats, i els hem de reutilitzar.
Però no reutilitzar de qualsevol manera.
Els hem de reutilitzar garantint
que compleixen els requisits que es demanen.
Igual que deien els meus companys abans,
els cables que fem a Prysmian, la marca d'essència material reciclat,
van a un determinat ús
i el client paga per determinada qualitat.
I no perquè el material utilitzat sigui reciclat,
el material ha de ser de pitjor qualitat.
Tots els cables amb material reciclat que utilitzem nosaltres
abans de posar-los al mercat,
fem tot el ventall dels assajos normatius i alguns no normatius,
per garantir que quan el cable arribi al mercat
compleixen les expectatives de qualitat,
normativa, certificació
i un preu que el client ha pagat.
No oblidem que els clients paguen per tindre un producte
amb condicions. Podem vendre molt bé
el material reciclat, que és estupendo, meravellós,
però si compres una cadira reciclada i t'escentes i es trenca,
no la compraràs més.
La cadira, els cables i qualsevol material
que sigui amb component reciclat
ha de tindre la qualitat esperada.
No baixem el nivell de qualitat del producte
pel fet d'utilitzar material reciclat.
Tots els processos dins de la companyia,
des de la selecció dels materials,
el desenvolupament propi del producte,
les proves, la selecció de cobre d 'alumini,
de politer, el procés productiu,
tot està pensat perquè el producte que posem al mercat
sigui reciclat i amb la qualitat
que Prysmian posa sempre al mercat dels seus productes
i que el client espera.
No serveix dir que ens omplim la boca,
sostenibles, medi ambient, però ho hem de demostrar.
I com ho demostrem? Posant un producte de qualitat al mercat.
I abans de posar qualsevol producte,
fem els assajos, en aquest cas fins i tot
hi ha cases certificats per una tercera part,
el que ens dona encara més solvència davant del client
perquè és un producte que no és que ho digui amb nosaltres,
sinó que hi ha una tercera part neutral
que demostra assajos que el cable
compleix els requeriments pel qual està dissenyat.
No sé si voleu començar la ronda de preguntes.
Ja veieu que en un principi ha sigut curt,
no el podríem allargar molt.
Si voleu fer alguna pregunta a algun d'ells
en algun concret sobre els diferents temes que han tractat
i són experts en els diferents temes,
si algú de vosaltres vol fer alguna pregunta en concret,
endavant.
Ja sé que davant de la sala, davant de tanta gent,
es fa una mica de vergonya preguntar,
però si us ha quedat alguna curiositat de cadascun d'ells
o profonditzar algun dels punts que us han comentat,
podríem mirar bé d'ampliar aquest tema
i si no passarem a fer alguna altra cosa.
No tingueu vergonya, que la resposta la deixem nosaltres.
Sí, vinga, algú que trenqui el gel. Mira, ja està.
Hola.
Hola, hola.
Buenos días.
Me llamo Carlos y la duda que tengo
es bastante general,
pero quiero aprovechar porque veo
que soy de diferentes departamentos de ingeniería.
¿Qué tan complicado es, en este caso,
y seguramente en la mayoría de la industria,
compaginar los distintos ámbitos?
Porque es algo que...
a priori, al menos, parece...
difícil, ¿no?
Es un tema de la universidad
y ingeniería eléctrica, electrónica, mecánica.
Parece un montón de divisiones,
pero al final creo yo al menos que
si una persona individualmente
no tiene conocimientos generales,
difícilmente se puede especializar.
O sea, es un poco contradictorio, por lo que veo,
pero ¿qué me podéis decir vosotros? Muchas gracias.
Muy buena pregunta, gracias.
Primero de todo, Carlos.
Sí, la verdad, no vas equivocado.
Es muy difícil y el trabajo en equipo
es la clave.
Yo soy especialista en medio ambiente
y me preguntan sobre cómo se comporta el polietileno...
No lo sé.
Yo te sé otras cosas.
Para llevar un proyecto de estas características
a buen puerto, necesitas que todos los departamentos,
y te hablo, aquí estamos más ingeniería,
pero también hay otros departamentos,
como marketing, como comercial,
todos han de ir alineados hacia la misma dirección.
Y ha de haber buena comunicación.
Y toda esta colaboración
también forma parte de la sostenibilidad.
Si no hay colaboración,
si no hay comprensión
entre departamentos,
no se va a llegar a buen puerto.
Hola, soy Sergio.
He estudiado hace 20 años en esta escuela,
en esta universidad, me saqué la carrera.
Y soy ingeniero electrónico.
Los últimos 10, 12 años
trabajo en materiales.
Al final es algo que te tiene que gustar.
Cuando tú te sientes a gusto,
haces un trabajo de equipo,
interrelaciones con otros departamentos...
Al final es algo de...
No el hecho de ser diferentes departamentos,
todo está muy fragmentado.
Al final es una parte tuya del interés que puedas tener
y las ganas de hacer las cosas.
Eso es una parte muy importante.
Estic molt d'acord amb el que comentava el Sergi.
Potser és del punt de vista acadèmic.
Jo soc enginyera química.
Ell ha comentat que és enginyer electrònic.
Tots vosaltres fareu diferents enginyeries.
Jo soc enginyeria química,
però ara estic portant la part de desenvolupament de producte.
Potser hi ha coneixements químics que els puc aplicar
per les cobertes dels cables,
però també he de tenir coneixements mecànics, electrònics,
coneixements elèctrics...
Crec que és un aprenentatge constant,
surts de la universitat, entres al món laboral
i segueixes aprenent, sobretot en aquests apartaments tècnics
com enginyeria processos i més bé
dintre de la part de materials, medi ambient, qualitat...
Per tant, sí que hi destacaria que
pot arribar a ser, de més al punt de vista personal,
molt interessant, perquè acabes tocant molts camps de l'enginyeria.
I una formació continuada.
No parem d'aprendre coses.
No és sortir de la carrera.
A la carrera no em van ensenyar moltes de les coses
en què treballo ara.
Redundant una mica amb el que diuen els companys,
tots som de desprestats diferents.
En una empresa industrial que fer cables
no és el mateix que fer electricitat, no és cert.
El producte final està destinat a transmetre
i a transportar electricitat,
però al darrere hi ha molta tecnologia.
Jo soc telecos.
Vinc del món de telecomunicacions
i estic més a la part d'energia i de qualitat.
Però darrere del desenvolupament d'un cable
hi ha d'haver coneixements mecànics per saber com van les màquines.
Coneixements químics per saber el comportament dels materials.
Elèctrics per saber el laboratori i com fan les proves.
Hi ha una frase que sempre dic,
que me la va dir fa molts anys,
que em va dir que els enginyers són bons per tots,
però no pel que sabem, sinó pel que som capaços d'aprendre.
El treball en equip és bàsic.
Si tinc un dubte amb un client
que té un cable que m'ha fallat això d'aquí,
me'n vaig al químic del costat i dic que això què pot ser?
Jo no tinc per què saber-ho tot,
però t'has d'envoltar d'un grup de gent
de diferents coneixements que siguin capaços de portar informació.
Insisteixo, la frase aquesta a mi em va quedar molt marcada.
Els enginyers són bons per tot, no pel que sabem,
sinó pel que som capaços d'aprendre.
A mi m'agradaria afegir que encara que no us sembli,
vosaltres ja heu començat a treballar en aquesta dinàmica,
perquè segurament ara us ha tocat fer una pràctica X
amb un grup X de gent que cadascú té el seu rol.
Al final la barreja dels diferents caràcters
ens fa més fort, i és el que deia la Núria.
Quan ella té un problema i ens ho passa la resta,
al final, entre tots, trobem una solució conjunta.
Algú més vol fer alguna pregunta?
Hola, jo volia preguntar a nivell de costos
si suposa un increment al cost en els cables,
fer-los de manera sostenible, qui assoleix aquest cost?
El client o l'assumiu vosaltres com a empresa
de forma, diguem-ne, per contribuir d 'aquesta manera?
El client és una persona que ha de ser
I també tinc una altra pregunta, què és?
Aquests cables, o sigui, es volen
imposar i canviar pels cables que fèieu abans,
o es vol donar l'opció perquè l 'empresa
també tingui una mica de RCC,
una mica de visió de sostenibilitat
i també de sostenibilitat per se?
El tema dels costos és molt interessant.
Al final, als materials reciclats
hi ha un gran treball de búsqueda,
de recerca de proveïdors,
acords amb proveïdors.
A dia d'avui costa de trobar material reciclat
perquè no fem la feina bé
o la podríem fer millor.
El cost, qui el paga?
Al final una empresa està per guanyar diners,
és la nostra obligació a fer els treballs
de minimitzar aquest impacte
perquè al final un cable,
les empreses elèctriques,
és una altra empresa que també guanya diners,
al final qui la paga?
Paguem tots nosaltres.
Però la idea és minimitzar
o reduir els costos per tenir costos bons.
L'empresa depèn de cables
i tots hem de pagar al mínim.
Avui dia als reciclats
l'oferta i la demanda està ja ahí,
però anirà creixent,
hi haurà més competència que farà baixar els costos,
els preus...
Estan una mica alineats amb l 'estàndard.
Jo afegiria també que cada vegada hi ha més empreses
que també ens demanen aquests productes sostenibles.
Aquestes empreses estan disposades a pagar
una mica més de preu per tenir un producte sostenible.
És com una cadena.
Des del punt de vista de Prismion
és molt important destacar que potser
si durant uns quants anys el tema del cost
havia estat una prioritat com a empresa,
ara és una prioritat com a empresa,
el que anomenem design for sustainability.
És un dels KPIs principals de l 'empresa.
L'empresa està apostant per això.
La centralització o la focalització cap a un tema de cost
es deriva cap a un tema de sustainability.
Prismion sempre ha estat empresa pionera
en el desenvolupament de bons productes.
Fa molts anys vam començar amb els cables a fumecs,
amb els cables amb resistència al foc,
quan no hi havia ningú i n'hi era obligatori.
Ara és obligatori.
Hi ha molts clients que quan volen un cable
amb prestacions al foc l'hi diuen directament a fumecs,
quan és marca pròpia de Prismion.
Amb els cables amb els dissents
també seria aquesta línia,
ser pioners dins el món del fabricant dels cables
de manera que tots anem convergint
cap al model de sostenibilitat
i de l'actuació material reciclats
i que puguem col·laborar amb els clients
a l'utilització d'aquests productes
de manera que ara no és obligatori
però amb llarg termini pugui ser-ho.
És important començar i anar tirant del carro.
Jo el que potser puc afegir
des del meu punt de vista, des de la meva parcela,
des del procés, quan comencem un projecte com aquest,
si ens hem de dotar d'equips nous o maquinària nova,
no sé si hem de comprar noves tolves
que es puguin barrejar en els productes,
però sí que es genera una inversió
i anem agafant d'aquesta inversió,
només a part d'un punt de vista de fàbrica.
Jo volia comentar una cosa relacionada,
que has de tenir en compte que aquest tipus de producte
no es desenvolupa en un mes, portem mesos amb això.
Tot el temps que l'empresa ha de dedicar
a tots els recursos d'inversió
és a cost de l'empresa.
Això sí que ho hem de tenir clar.
És una aposta de l'empresa per aquest tipus de producte.
Relacionat també amb el que deia la meva companya Núria,
els productes evolucionen amb el temps,
per pressió de societat no de clients
i també pressió normativa.
Abans els cables es feien tots amb PVC.
Després es va veure que el PVC
potser no és la millor solució per al tema dels clors.
Es va passar a l'afomec,
un tema de reacció al foc, que els fums no siguin tòxics, etc.
Potser ara estem en un impàs
cap a un altre model de producte.
I és l'aposta de Prysmian
que sí, que anem cap allà,
anem cap a la sostenibilitat
i de fet esperem que...
Ja hem començat, però l'any que ve
començaran a sortir moltes normatives
que obligaran les empreses a reduir la petjada
i començar a tenir aquesta misió, aquesta visió.
Per contestar-te una mica la pregunta
que has fet de si el producte sostenible
substituirà l'anterior,
la pregunta és en funció del que es demani.
Com deia la Carme, cada cop més clients demanen això.
I com deia la Carme també, això no és una...
Clar, desenvolupar un producte
amb aquestes característiques és molt de temps.
Per exemple, jo he estat personalment involucrat
en el desenvolupament del cable a l 'XZ1
i són moltes hores de la màquina,
moltes hores fent assajos, moltes hores mirant.
Per tant, hi ha molta feina darrere.
I si va afegint més productes,
clar, això es duplica, es triplica.
Tot ve en funció del que demani el mercat,
del que demanen els clients
i ajustar les carreres de treball per anar a fer-ho.
La tendència del mercat és anar cap aquí
en molts aspectes de la indústria.
Una pregunta que us voldria fer
és que molts de vosaltres també vostè
un dia estàveu com ells i no sabíeu què seria el vostre futur.
També seria que ens diguéssiu una mica
quin és el vostre dia a dia.
O sigui, heu dit una mica el que feu,
però que expliqueu, ja sé que la pregunta aquesta no l'esperàveu,
que avisaos el problema del directe.
Que expliqueu una mica quin és el vostre dia a dia,
una mica com vau començar, les dificultats que us vau trobar
i com heu arribat a on esteu.
Estic aquí a Segona,
encara hi ha dos anys que tenen feina,
però quan acaben de fer aquesta feina
segurament s'haurà d'incorporar al món industrial
i crec que cada vegada que està més a prop aquesta visió
es pot ajudar. Gràcies.
Jo soc aquí una mica la diferent, crec.
El bitxo raro.
Jo vaig estudiar essències ambientals
i vaig començar la meva carrera professional
a una empresa, no sé si coneixeu Buró Veritas,
que es dedica a fer inspeccions ambientals
i de prevenció d'incendis.
Llavors durant aquest primer període
vaig tenir una visió molt gran de tota la normativa ambiental,
com diferents empreses no l 'aplicaven, etc.
Després ja vaig passar a empresa privada.
Llavors a l'empresa privada sí que comences una mica
a ficar-te més al fons de l 'operativa,
una cosa que potser és molt fàcil.
Posa reciclat el producte i ja està.
Veus tota la complicació interna que això pot arribar a tenir
en tots els diferents passos,
des de compres per trobar els proveïdors
fins al de materials, és tota una cadena.
I és molt interessant el dia a dia,
no ho diré, però és com un polló sense cap a vegades,
perquè són molt els projectes
que l'empresa vol portar,
moltes coses a part de mantenir el que ja tenim,
però amb moltes ganes de continuar
desenvolupant nous productes.
Jo soc un ecologista molt conscienciada
i tot això a mi m'agrada molt.
A mi no em fa nosa, m'agrada.
Referent al dia a dia.
En el meu cas cada dia és diferent.
Per la posició que acupo
i per la gama de productes que he pris
a les fàbriques d'Espanya,
em puc despertar, anar a la feina,
obrir el correu,
una sèrie de correus i començo pel primer.
El primer em fan una sol·licitud
des d'enginyeria.
Necessitem un cable
que va amb una petroquímica, una resistència,
olis, carburs,
el material més idoni per a l 'aplicació.
Busques la informació que tens,
consultes al laboratori,
però dos correus més avall
m'estan parlant de cables
per a les centrals nuclears, per exemple.
Són cables que tenen una vida...
Prismen garanteix 60 anys de vida.
Són consultes,
torno a baixar
i un material semiconductor.
Entren a reunions i consultes
per a mi cada dia és diferent.
També hi ha molt el tema del foc.
Les empreses cada cop estan més conscienciades
amb la seguretat de les persones.
Si un cable va instal·lat
ha de tenir una resistència al foc,
ha de superar una classificació
que s'ho ha estandaritzat.
I després hi ha una part
que jo sempre em deixo lliure,
que és el cafè.
És molt important.
És la recerca.
Al final buscar nous materials,
noves oportunitats per prisma,
per créixer.
Al final també has d'estar actualitzat
a les noves modes.
El que apareix al mercat,
parlar amb proveïdors...
En el meu cas és divertit.
A mi m'agrada molt el món dels materials.
És divertit.
Per part meva,
vaig fer estudi d'enginyeria elèctrica
a l'UPC de Barcelona.
Al tercer vaig començar
amb unes pràctiques del sector del cable.
Des d'allà vaig passar per
assajos de foc a cables.
Vaig passar una temporada a Paraplus.
Des de Paraplus vaig entrar aquí
per portar temes normatius de foc.
Vaig estar dos anys
i després la Neus em va portar
la part de desenvolupament de productes.
El dia a dia és franètic.
No us enganyaré.
Personalment gestiono productes
de cable d'edificació
i de cable especial,
cable per indústria especial,
mines...
mines, nuclears,
indústria fotovoltaica,
onshore, offshore...
Cadascú gestiona
els meus projectes de desenvolupament.
Jo assigno uns recursos.
He d'estimar quan trigaré a fer aquests projectes.
He d'estimar quina solució tècnica faré servir
d'acord amb les màquines disponibles a la fàbrica.
En quins materials, amb l'ajuda del Sergi,
puc comptar per complir el que em demana la normativa
o el que em demana el client?
Un cop tinc la solució tècnica tancada,
he de seguir tot el projecte.
He d'estar a la fase de produtípus,
a la màquina al costat,
dir com vull que surti aquest cable,
en quines condicions de treball,
en quins muntatges,
en quines temperatures se l'extruï aquest material.
Jo faig el xeclís tècnic de com vull que surti
per arribar al producte final que jo crec,
perquè tot això és una aposta,
que pot anar bé, normalment va bé,
però també pot anar malament.
Tant en fase de produir-lo com un cop el tinc fet,
que m'ha anat superbé,
i a l'assaig falla i he de tornar a començar.
Això és una cosa que passa,
però és una cosa que s'assumeix.
No tenim cap solució garantida.
Molts cops, lamentablement, funcionem per iteracions.
Provem una cosa, no funciona.
I el dia és això.
Gestionar projectes, estar a la fàbrica,
gestionar projectes, estar a produtípus,
prendre decisions del dia a dia, consultes tècniques,
projectes que no són planificats,
sinó que van sortint per necessitats comercials del moment.
I poca cosa més.
És bastanta cosa, però és aquesta.
I els costos?
Una part important de la nostra feina
és que fem un cable, un cost,
però qualsevol empresa la voluntat final és guanyar diners.
I la voluntat final de qualsevol empresa és guanyar més diners
seguint fent el que fas.
Sempre busquem maneres de mantenir tot el que hem de complir,
guanyar una mica més diners.
Guanyar una mica més de diners.
Averatir una mica més el producte perquè els marges siguin més alts.
Gràcies.
Molt bé.
Acabant amb les tres persones que estem aquí del departament.
Jo vaig estudiar enginyeria química.
Porto 18 anys al món del cable.
Sempre he estat al departament,
però els meus dos primers anys van ser aprenent a dissenyar
i calcular costos als cables.
Després de dos anys ja vaig passar al departament d'enginyeria de producte.
Durant diversos anys vaig ser enginyera
de desenvolupament de producte.
Des de fa uns tres anys estic gestionant
o liderant aquest departament de desenvolupament de producte.
Som un equip de sis persones,
entre els quals hi ha 20.
Estem en diferents plantes d'Ivèria.
Tenim gent del departament a la planta Morelena,
Portugal, aquí Vilanova, Santa Perpetua, Abrera.
I la gestió d'aquestes sis persones
i de tot el departament de desenvolupament de producte
és una mica el meu dia a dia.
Tenim molt de contacte directe amb l 'equip de materials
i treballem molt estretament amb el Sergi.
També amb la part de disseny i cost,
perquè el final de desenvolupament de producte
és que juntament amb l'equip de materials
definim com serà un cable
i un cop has explicat la part del prototipatge,
assajos, has validat aquell producte,
el departament de disseny i cost
és qui acaba dissenyant i calculant el cos d'aquest cable.
Bàsicament és això.
I estic bastant d'acord amb el Sergi,
que cada dia pot arribar a ser molt diferent
perquè al final és intercalar la teva feina,
trobar espais per la part més d 'innovació.
És molt important que cadascú reservar-se una part del dia,
per molt que tots tinguem a tope de reunions,
i que el correu, el mail, trobar algun espai per pensar
i per intentar innovar.
Jo vaig fer enginyeria mecànica en aquesta escola
i després vaig quedar amb ganes de continuar estudiant.
Vaig fer enginyeria en organització industrial a Barcelona.
Llavors quan estava acabant mecànica
va sortir una oferta de treball a Prysmian
com a bacària.
Vaig estar un anyet fent pràctiques
com a qualitat i medi ambient.
Com que estava estudiant a Barcelona
i treballant a Vilanova era una mica incompatible
i al final vaig canviar a una empresa a Barcelona.
Vaig estar com cinc anyets a qualitat
i vaig continuar estudiant.
Vaig fer un màster de qualitat medi ambient
amb responsabilitat social, corporativa
i prevenció de riscos laborals.
I quan estava acabant el màster
volia tornar a Vilanova perquè visc aquí.
I me'n recordaré sempre, que vaig sortir
a Vilanova a veure què surt
i va sortir una oferta al departament de qualitat.
La Núria Solsona va ser qui em va contractar
en aquella època, va ser la meva responsable.
Vaig estar tres anyets a qualitat,
tres i mig.
I vam iniciar un projecte d'energies renovables
en què fèiem els latigullos
que van a dintre dels molins eòlics.
Va haver-hi un boom i llavors
amb aquesta situació vam haver de muntar
una nova planta per fabricar aquests latigullos.
Em van fer responsable, líder d 'aquest projecte
i llavors una de les plantes que tenim aquí
Vilanova a Cabigel, que és la que si passeu per la C31,
que hi ha un munt de bobines,
allà hi ha una petita part que fan
latigullos d'energies renovables.
O sigui, el que fem és fabriquem el cable
a les plantes de Vilanova o inclús de Alemanya,
tallem a les longituds que ens demana el client,
connectoritzem, fiquem uns connectors,
perquè són aplicacions molt concretes
i en aquest cas i com a novetat
el client necessitava que ho provéssim elèctricament.
Llavors vam haver de muntar també un laboratori elèctric
que podéssim provar a 90 kilovolts.
Va ser tot una mica trafegat perquè el client
ja tenia el projecte, havia de començar
i havia de sortir els bolins eòlics
que s'instal·laven en alta mar.
Després d'això
em van proposar ser responsable
d'enginyeria de processos d'aquí de Vilanova.
Actualment som sis a l'equip.
Llavors el meu dia a dia
és bastant variant.
Normalment arribem, es fa la reunió inicial de fàbrica
amb diferents departaments, que participa també el Sergi,
l'Èrum quan està,
perquè va voltant per diferents plantes.
Llavors s'explica una mica el que estem fabricant
i en funció de les necessitats de planta
si s'ha de fer un ajust amb una màquina,
anem, si s'ha de millorar un procés
o es detecta alguna pèrdua, anem.
I si no, el meu dia a dia
és que tinc planificada una actuació
amb un equip de treball que comença en una línia
i fa la millora que sigui o instal·la una nova línia
o adapta un procés
i aquest seria més o menys el meu dia a dia.
No sé si m'ha d'adaptar.
Jo vaig fer telecos aquí,
després vaig fer empresarials
perquè em permetia tenir una visió més global
de tot el món de la gestió, no només la part tècnica
sinó també la part de gestió.
He estat a diferents llocs de la companyia aquí.
La majoria de companys han estat sempre
més focalitzats a la clara en tema de rendir i de sostenibilitat.
Jo he estat responsable de producció de cable hòptic,
responsable de l'euvatòria i baixa tensió,
responsable de l'euvatòria i telecom
i des de fa molts anys estic a qualitat.
Això em permet tindre una visió molt global de la companyia
tant de cap endintre com de cap a fora
perquè qualitat no sé com ens ho fem
però sempre apareixen problemes damunt de la taula
o bé problemes interns els quals hem de donar solució
per continuar amb la producció o bé problemes externs del client
que he trobat una incidència i hem d 'analitzar-la i reportar.
Com deien, ens permet tenir
una visió molt global de la companyia.
El nostre dia a dia no és només llegir correus i fer informes
sinó que estem en contacte sempre amb producció,
amb processos, amb tecnologia, amb compres,
amb comercial, amb els clients, amb altres entitats
i això fa que el dia a dia passi volant.
O sigui, avorrim-se, no ens avorrim.
Sembla que cap de nosaltres ens avorrim.
Tenim una pega i és que ens agrada treballar
i quan ens agrada treballar i estem en una companyia
que ens permet treballar, ens ho passem bé.
Vols dir que hi ha alguna companyia que no et permeti treballar?
Hi ha companyies que són molt poc flexibles.
Diuen que has de fer això.
La nostra no, almenys per la part que puc explicar jo,
que porto molts anys a l'empresa.
Quan vaig sortir d'aquí vaig començar a treballar
al cap de tres mesos a Prysmian i fins avui.
Ens permet ser flexibles i no només amb l'horari,
però si algun dia volem aprendre alguna cosa
i necessitem suport de procés per desenvolupar el client,
ho podem fer, tot i que no siguin les catasques diàries.
Ens agrada treballar i això fa que encara ens agradi més.
Vols dir que teniu un avantatge respecte al meu cas?
Quan n'altres fèiem menys enllà,
la relació amb l'empresa no hi era.
Acabar és tercer, fes el projecte i ara què?
Ara teniu diferent.
Ara, no sé si és segon o tercer,
teniu una assignatura que es practica a l'empresa.
Això us ajuda molt a tenir una primera visió
de què és el treball amb una empresa.
La diferència entre l'estat estudiant i les obligacions estudiant
i l'estat treballant que sigui parcialment, quatre hores.
Al Departament d'Istiguió, Qualitat,
tenim un estudiant que quan acaben les hores curriculars
s'ha acabat amb un altre,
però crec que la majoria, plena de tots,
surten força contents de la seva estada a Prysmian.
De fet, és el que anava a dir.
Aquí tenim un exemple que ha tornat.
A Qualitat tenim dos ingènies de qualitat
i els dos van estar...
El primer contacte amb l'empresa va ser a Prysmian.
És una oportunitat que els estudiants d'ara teniu
i la podeu aprofitar molt bé,
d'aquestes 300 o 450 hores curriculars,
això pot dir quantes són,
ajuden a veure el món de la indústria.
Òbviament, a Prysmian, els estudiants
no us ensenyarem una assignatura,
no ensenyem com van els armaris elèctrics
i quins són els connectors, però sí que us ensenyem a treballar,
ensenyem una mica de mètode per veure que
la teoria estudiada en la carrera
es pot posar en pràctica al món laboral.
I això crec que s'ha de tenir en compte i s'ha de valorar
i la proximitat entre l'UPC i Prysmian
i la col·laboració que hi ha des de fa molt de temps
crec que s'ha de veure com a algo molt positiu,
almenys des del punt de vista de l 'empresa,
és molt positiu.
No sé si tinc alguna pregunta d 'aquesta segona part.
M'haig d'aixecar la mà, que no sé qui eres.
Més que res, jo volia preguntar perquè entenc
que és una empresa molt gran,
que té una magnitud molt gran i jo aquí a la universitat formo part
de l'equip de motos elèctrica i som 40 persones
i a vegades el tema organització ja és una aliada
i ara estava pensant
en la magnitud de la vostra empresa
i dic, no sé quina classe de sistema s'utilitza
en empreses tan grans, aquí tenim un profe
que està obsessionat amb un tema que es diu Agile,
que és una metodologia d'organització i suposo que tireu cap aquí
perquè al final és més interactiu i tal
i a més també m'he fixat que totes les vegades que heu dit
grups de feina no eren grups més grans de 6.
Això té algun motiu també perquè és com que està provat
que funciona millor.
Recursos humans, contestaran.
La Raquel.
Nosaltres no tenim cap grup.
Sí, Pirismen és molt gran a nivell mundial.
No sé si són 120, 140 fàbriques.
30.000 treballadors al món.
30.000 treballadors.
És més de 50 països.
Jo, per exemple, tinc el meu responsable directe
a mil quilòmetres.
Això és bo, no?
Si el jefe el tens lluny,
però per mi,
tenir aquesta distància és a vegades necessitat
explicar una porta
i confessar-te i fer això malament.
Però també és una oportunitat per tu mateix.
Al final cadascú ha de saber el que ha de fer.
Les seves inquietuds les ha de buscar.
Òbviament, el meu jefe,
quan cada cop que li demano alguna cosa,
per això és el jefe i ho cobra,
em respon i ja està.
Les eines, com a Pirismen, tenim diferents eines.
Les videotrucades que estan de moda són al dia a dia.
Eines de control
per portar els projectes en tenim
a nivell global on es controlen
els costos i totes les hores de cada un.
Perquè al final
formem part d'un recurs
que va sobre un cable.
És el que he dit.
La voluntat de cadascú i la forma de treballar
és la de cadascú i la de cadascú.
A vegades és difícil.
T'explicaré una mica la meva experiència.
Fa relativament poc que estic a l 'empresa.
Fa només 3 anys i mig
i no havia treballat mai a una empresa tan gran.
Quan vaig arribar era...
Em vaig començar a fer un excel
amb les persones que havia de parlar
per a què i d'on estaven.
Quan estava allà per la 90 i alguna cosa
vaig dir que ja me la sé.
Crec que el més complicat de tot això
és...
Cada persona té el seu rol.
Arribar a la persona que necessites.
A vegades m'ha costat més trobar la persona
que em donarà la resposta en si.
He de picar quatre portes
abans d'arribar a la persona.
Un cop ja saps el que porta tothom
ja és més fàcil.
Has de tenir en compte
que també depèn molt de la feina.
Cada departament té la seva organització.
No sé si som a Espanya uns 1.200
treballadors i...
Si traiem el que són operaris
que estan a peu de planta,
més o menys és la meitat o una miqueta més?
Un 75% són operaris.
Ens quedem amb uns 300-400 persones
que estem en rol
per no operar-hi directe.
Jo encara no conec tothom.
Però ho sé més o menys
a les portes d'aquí picar
i amb això el dia a dia ja vas fent.
Moltes vegades és graciós
perquè et trobes algú...
Tu eres Sergio?
No l'has vist mai?
I portes amb aquesta persona via mail
uns mesos.
És com a little village.
Un petit poble.
No sé si hi ha alguna pregunta més.
Jo en un principi us vull agrair
a tots els que heu participat a la xerrada avui.
Que heu fet un fora de les vostres agentes
per poder assistir aquí.
També us dic que la propera setmana
després dels exàmens,
ara passarem Nadal,
i després farem una visita
a les seves instal·lacions.
A la nostra web us posarem quan fem la visita
i els que us vulguin apuntar
se podran apuntar a la mateixa.
Recordeu el que us heu comentat anteriorment.
Us enviarem un QR perquè feu els comentaris.
I també el 7 i 8
farem el face to face.
Tots els que tingueu el 50% de credits superats
podreu fer pràctiques en pes
o podreu fer pràctiques en empresa.
Tot això serà el que farem
el pròxim quadrimestre.
No estan per poder participar al face to face.
Recordeu que haureu de fer uns cursos
de com fer el currículum,
com treballar en LinkedIn.
Aquest any volem fer un curs nou
de com fer una entrevista utilitzant -se l'HGPT.
Ja us anirem informant i ja anirem sortint.
Moltes gràcies a tots
i si no us veieu que passeu bones festes.
Moltes gràcies.