Avui parlarem de seguretat perimetral, que tal com el seu nom
indica, té a veure amb la
securització de les nostres fronteres, en aquest cas de tipus
digital.
Ja sabem que la seguretat és un problema global que hem de resoldre
entre tots, siguin
institucions públiques, individus, empreses, però si mirem les dades,
que per
exemple ha emet l'INCIBE, que és l'Institut Nacional de
Ciberseguretat d'Espanya,
es diu el seu informe l'últim que hi ha del 2023 que més de 22.000
empreses
van ser atacades en aquell any i és una tendència que està sostinguda i
que no
convierà més del 20% d'increment. Llavors, què hem de fer per això?
Molta conscienciació, molta formació i alguns mecanismes de seguretat del
que
parlarem avui. I això de la seguretat perimetral de què va?
Té a veure amb el control d'accés, que al cap i a la fi és decidir qui
entra i qui no a les nostres infraestructures, en aquest cas de
tipus digital.
Aquí li obrim la porta. Ja sabem que el bon físic, tenim portes, càmeres
de
vigilància, murs i amb això decidim qui entra, perquè confiem a
les nostres infraestructures, i qui no. Llavors, la seguretat per metral
que
volem construir és com una mena de murs digital per potreger la nostra
xarxa interna de tot el món extern que normalment és l'internet i amb
això
utilitzarem uns mecanismes i dispositius com tallafocs o xarxes
privades virtuals. Llavors, parlem de la nostra infraestructura de xarxa,
que al cap i a la fi més o menys té a veure amb un cert tipus de
dispositius d'interconnexions que normalment en diem routers, que el
que
fan és, funciona una miqueta com el correu postal, que en funció de la
destinació d'aquests paquets que van generant, van arribant fins a
destinació. És com una mena de correu però digitalitzat. Per posar un
exemple molt senzillet del que és una xarxa que podríem tenir a la
nostra infraestructura, podríem tenir aquestes xarxes que veiem, una
de marketing, un altre internet comú que tenim per aquí i llavors això
s'ha d'interconnectar a internet. Què passa amb això? Cada vegada si
volem tenir unes contribucions que sí i altres que no, això els routers no
ho saben fer bé i per això hem d'utilitzar dispositius que en diem
tallafocs. Que al cap i a la fi és una mena d'equipament que sigui un
maquinari o programari que funciona amb unes regles específiques. És com
un porter de discoteca que en funció de regles et deixa passar o no et
deixa passar. Llavors aquest tallafocs es situarà a la frontera
entre la xarxa interna i la xarxa externa per mirar a veure quins
paquets passen i quins no. Llavors aquesta màquina tallafocs ha de
tenir una configuració molt curosa, només ha de fer aquesta funció i a
més hem de procurar que no sigui un coll d'ampolla en qüestions de
rendiment. Llavors històricament aquests tallafocs, ja fa un temps que
estan funcionant des de finals dels vuitanta i van començar sent molt
senzillets, un tallafocs que miraven només els paquets, a poc a
poc a poc van anar afagint complexitat
amb memòria, per mirar com funcionaven les connexions i va haver
un punt que també van començar a mirar les aplicacions per si mateixes
abrigava el tràfic que intercanviava.
A dia d'avui ha incrementat la complexitat i el cost
D'aquests dispositius, però poc a poc, van anar millorant millorant
fins que tenim els tallafocs que tenim
a avui dia, que és diem els tallafocs de nova generació que van
incorporant unes noves tecnologies que van de la mà de la
intel·ligència artificial, en particular les funcionalitats
d'inspecció
profunda de paquets, en anglès deep packet inspections, que el que fan és
mirar tot el que hi ha dintre del paquet, incluint-hi les dades i són
capaços de moltes coses, per exemple són capaços de mirar i buscar
dintre d'un codi per exemple HTML d'una web, mirar a veure si hi ha algun
tipus de malware o són capaços d'aplicar regles en funció dels
usuaris particulars o mirar bases dades al núvol que tinguin
vulnerabilitats. Són molt més segurs, adaptables, flexibles i com ja
he dit, requereixen més recursos i tenim una dependència amb el
proveïdor. La gràcia que tenen aquests tallafocs de nova generació
és que van directament integrats amb altres tipus de mecanismes que
són molt comuns avui dia, com per exemple el sistema de detecció
d'intrusions, els IDSs, que el que fan és detectar activitats
malicioses o sospitoses i generar alertes per al servei tècnic. O
també els sistemes més avançats de prevenció d'intrusions, IPSs, que el
que fan és detectar aquestes activitats i bloquejar la sentència
real.
Llavors, altres dels mecanismes molt habituats per donar seguretat
perimetrat són el que diem xarxes privades virtuals, les VPNs,
que es generen d'ajuntar dues tecnologies que són el xifrat i
la tunelat; el que fan és donar un conducte segur per les comunicacions.
S'utilitzen principalment per connectar seus remotes o per tenir
treballadors que estan treballant a l'estranger que, fent un túnel
segur, són capaços d'accedir a les infraestructures de l'empresa.
I s'ha d'anar amb molta cura per a aquests tipus de tecnologies,
principalment per fer una autenticació molt robusta i que
tingui a veure, per exemple, amb un doble factor d'autenticació
o certificats digitals.
Fins aquí la sessió d'avui. Moltes gràcies.
Espero que veieu el dit d'aquesta sessió de seguretat perimetral.
Fins una altra.