En el nostre projecte, el projecte OBRIR, optometria basat, aprenentatge
basat en la reflexió i la integració,
el que pretenem bàsicament és fer una transformació dels estudis del grau
en òptica i optometria que imparteix la facultat d'Òptica i Optometria a
Terrassa.
Per això, durant els cinc primers quadrimestres treballarem amb
l'aprenentatge basat en problemes, sempre pretenem fer mètodes actius
d'aprenentatge.
El sisè quadrimestre treballarem amb aprenentatge basat en projectes i el
setè i vuitè crearem un portafolis de casos clínics que ens permetrà
potenciar al màxim el model d'aprenentatge servei.
Amb això, el que busquem és que l'estudiant, des del primer dia que
arriba a la facultat, senti parlar o conegui casos clínics que seran
iguals que els que haurà d'enfrontar-se o treballar en la seva vida
professional.
Estem convençuts que amb això aconseguirem augmentar molt la seva
motivació per aprendre.
També farem tres accions transversals. Una és la creació d'un
portafoli per a l'avaluació de les competències transversals, tan
importants en l'actualitat.
L'altra serà redefinir el pla d'acció tutorial i, finalment, també fer
canvis en el sistema d'avaluació per portar-lo més cap a una avaluació
formativa.
La motivació per fer aquest canvi va venir bàsicament del fet que, tot i
que el grau es va posar en marxa al curs 20-21, ja de sortida sabíem que
tenia unes limitacions degut a les constriccions que ens obligava a
l'esquema del grau.
Per exemple, el fet de no poder posar assignatures lligades amb la
professió, no podem oblidar que el grau d'òptica i i optometria és una
titulació professionalitzadora.
Per tant, no poder posar assignatures relacionades amb la professió en els
primers quadrimestres, perquè hi ha d'haver unes matèries bàsiques, això
fa que l'estudiant li costi relacionar aquestes assignatures amb
les assignatures clíniques que troba al final de la titulació.
D'altra banda, el fet que les assignatures siguin poc permeables,
poc integradores, fa que l'estudiant, i això ens ho transmeten, vegi
aquestes assignatures com blocs trencats, com una espècie de carrera
d'obstacles que ha d'anar superant i un cop aprovat ja s'oblidi de
l'assignatura.
Això fa que quan arriben a la part final, als últims sisè, setè, vuitè,
quadrimestre, en què tenen les assignatures clíniques, en les que
haurien d'integrar tot el coneixement a part de les assignatures bàsiques,
això no sigui possible.
Bàsicament per això vam veure que la convocatòria Galàxia Aprenentatge ens
donava un context adequat per fer aquest canvi i ens hi van presentar.
Està suposant canvis molt importants, però que estem convençuts que ens
permetran anar millor, canvis amb la manera de presentar els ensenyaments.
Al final el que busquem és que l'estudiant tingui una molt millor
motivació per aprendre, en aquest fet que ell serà el protagonista
d'aquests aprenentatges.
Per tant, millori el seu posicionament com a professional de
la salut per poder fer front a tots els reptes que planteja la societat
en la cura de la salut visual.
Al final també estem convençuts que aconseguirem reduir amb molt
l'absentisme a classe.
Hem començat fent diferents formacions d'acord amb aquest esquema
que volem implementar.
Vam fer primer una formació general d'aprenentatge basada en neurociència
perquè això ens va permetre entendre com funcionava el cervell dels
adolescents.
Després hem fet formació d'aprenentatge basat en problemes o en
casos clínics que ens ha permès treballar en els casos.
Aquí vull destacar tot el que ens ha portat LISIE organitzant aquestes
formacions que han estat molt bones.
I també el fet que gairebé tot el professorat ha participat en aquestes
formacions, que hem participat tots en la generació d'aquests casos.
I sobretot destaca les ganes, la motivació i el bon ambient que hi ha
en aquestes formacions.
D'entrada, quan ens ho vam plantejar vam dir que això és un canvi i hi
haurà totes les dificultats que comporta la gestió del canvi.
Llavors els responsables ens van formar una mica en gestió del canvi i
vam començar a intentar integrar a tots els estaments, PDI,
que ara en primera instància potser són els que tenim més protagonisme,
però hem d'acabar amb els estudiants.
PDI, estudiants, PTGAS, vam definir entre tots plegats la visió d'aquest
projecte.
Això va ser molt enriquidor perquè allà van sortir moltes idees i la
gent se'l va començar a sentir seu.
I hem estructurat la manera de treballar-hi a tres nivells.
Hem fet l'analogia amb els castells, llavors tenim l'equip Pinya, l'equip
Folre i l'equip Manilles.
Perquè al final és un projecte que, com els castells, si no empenyem tots
no sortirà.
Però això ens ha permès que la gent es vagi posant allà on es veu més
còmode en funció de la dedicació que hi pot tenir i de l'interès.
I això sumat a no parar de fer pedagogia.
O sigui, pedagogia, pedagogia i més pedagogia, explicar molt perquè els
que encara són reticents a incorporar-s'hi, doncs que mica en mica s'hi
vagin incorporant.
Jo li recomanaria que comencés, que comencés.
Poc a poc, no cal fer tot el canvi, nosaltres l'estem treballant pel curs
que ve, però no cal.
Es pot fer petits passos i que es formi, que es formi, que vagi al
LESIE, que parli amb LESIE,
que totes les activitats formatives que ofereixen són molt interessants,
i si no que parli de necessitats i algun ajut li donaran, i que s'hi
posi.
S'hi posi, perquè si no fem canvis a nivell de professorat ni reduirem
l'absentisme ni ens en sortirem.
Per tant, molts ànims i que val molt la pena.