Els principals eixos del projecte
poden resumir en primer donar suport a tot l'estudiantat
Amb una mesura per millorar la seva motivació
a l'hora de fer el seu procés formatiu.
Això permetrà també involucrar més directament
a l'estudiant en els seus aprenentatges
i obtenir un millor èxit acadèmic.
Aquest suport,
ja que tenim 3.100 estudiants a la facultat
i volem arribar a tots a ells,
tenim una estratègia de dos nivells.
Un primer nivell de suport a partir d'eines automatitzades.
Volem explorar quin ús podem fer de la intel·lència artificial
per donar suport acadèmic als estudiants
davant del seu procés formatiu.
I per a aquells estudiants que ho necessiten,
tenir un segon nivell més personalitzat
a partir del suport d'estudiants d'últims anys,
de personal PDI, de PT Gas o, fins i tot, d'estudiants alumni,
titulars de facultat que ja estan dintre del seu món laboral,
que puguin també ajudar a aquests estudiants
a desenvolupar la seva carrera professional
i la seva inserció laboral.
També volem, ja que pensem que és una experiència molt interessant,
poder documentar tot aquest procés que fem,
perquè tots els altres centres, si tenen interès,
també el puguin portar a terme.
Bé, sabem que l'estudiantat, en general,
té una idea de la carrera, en el nostre cas d'informàtica,
quan comença la carrera.
Llavors té unes expectatives, ho té idealitzat,
i es troba amb una cosa molt diferent.
Té una cosa que de vegades no és motivadora, això ens preocupa.
Perquè esperen una cosa, és realment diferent,
no entenen per què estan fent el que s'està fent,
no ho tenen molt clar, i això porta a una decepció.
Que ja no és només abandonament, que a vegades és.
És aquesta cosa que no ens agrada, que és que aprenen a aprovar
i no es preocupen d'aprendre l'ofici, la professió.
Per això nosaltres parlem del projecte que li hem dit proper,
per dir la "pro" de professionalització,
i el "per" és del sentiment de pertinença a la universitat,
a la professió, a totes aquestes coses.
Aquest era un punt.
Per una altra banda, el que volem és també parlar amb la gent
que acaba sent els empleadors,
la gent que dona treball al nostre estudiantat.
El que volem és saber la seva opinió,
i el que volem fer és una recerca sobre l'opinió,
les esperances, les expectatives de l'estudiantat que entra,
l'experiència que estan tenint,
l'experiència una vegada han acabat la carrera,
que esperen dels nostres graduats, la gent que els emplea,
a base de preguntar, de fer i fer aquest acompanyament,
aquesta professionalització, i que siguin molt concentrats
en convertir-se en professionals.
Potser menys acadèmics, més professionals i més centrats
en viure millor l'experiència que tenen en aquesta edat a la
universitat.
Bàsicament, aquest projecte busca treballar qüestions fora de l'aula.
Fora de l'aula en el sentit de connectar la formació a la professió
o fomentar el sentit de pertinença
de l'actual estudiant de la facultat a la comunitat universitària
i en un futur a la comunitat alumni
no és una cosa que es faci en el context d'una assignatura concreta,
sinó que s'ha de fer tot allà del recorregut formatiu de l'estudiant.
I en aquest sentit, el que busquem és, des de la direcció del centre,
engegar iniciatives que tinguin una arriba a tot l'estudiantat
i que això connecti la formació a la professió
i que fomenti el sentit de pertinença a la comunitat.
Tot això en el sentit que l'estudiant estigui més motivat
per allò que fa i que, per tant,
aconsegueixi aprenentatges més consolidats i més èxit acadèmic.
Saber, perquè és el que volem saber,
quina experiència està tenint
el nostre estudiantat ens pot ajudar a trobar punts febles.
Podem trobar coses que poden millorar i que podem replantejar-nos.
I a la Politécnica, i en projectes com el de Galàxia,
tenim experts en molts temes educatius,
tenim experts en definició de plans d'estudis,
en metodologies actives, en maneres de fer...
El que ens falta ara és aquesta anàlisi de l'experiència,
per trobar tots aquests punts febles.
Això és el que ens portarà,
perquè saber coses que podem canviar, tenim experts.
Però saber exactament què hem de canviar
és el que volem treballar més en aquest projecte.
Doncs, l'impacte que tindrà per l'estudiantat el projecte,
bàsicament, l'estudiant rebrà una sèrie d'iniciatives
que permetran que ell estigui millor informat
durant tot el procés del que és treure's la carrera i el màster,
perquè no tingui aquests dubtes de què s'ha de fer,
quan s'ha de fer i en quin moment.
I d'aquesta manera pugui mantenir una mica la motivació
cap als estudis i cap a l'àrea professional, també,
per poder aprofitar al màxim el que és l'experiència
d'estudiar a la universitat i les oportunitats
que acompanyen aquesta etapa.
El que fan els reptes que té aquest projecte,
el primer de tots és el més bàsic,
que és un projecte innerement complex,
en el sentit que els contextos d'entitats professionals,
centres d'estudi i els estudiants,
són molt diferents i avancen molt ràpidament
amb els canvis tecnològics, especialment a la politècnica.
Llavors, en aquest sentit s'ha de fer un estudi
que no només és absolut,
sinó que té un cert punt d'abstracció pel context social.
També, en altres sentits,
com hem dit abans,
s'haurà de produir una documentació suficientment forta
perquè sigui reproduïble en altres centres,
però suficientment entenadora perquè professionals,
que no siguin de l'àmbit de la informàtica,
puguin executar les diferents iniciatives.
En aquest sentit, de les iniciatives d'un caire més tecnològic,
aquestes iniciatives estan relacionades amb els reptes
en l'àmbit de la intel·ligència artificial.
I els aspectes més importants serien l'ús ètic
de la intel·ligència artificial dins del marc educatiu,
per tant, una mica també la fidelitat de les respostes
que es donen i també una mica el que seria curar les dades,
la preparació de les bases de dades necessàries.
Principalment, bàsicament, el que volem fer
és que les bases de dades que es tenen de totes les normatives
o de diferents aspectes de la universitat
puguin arribar a l'estudiant a través d'un model
més conversacional, com està ara molt utilitzat,
dins de l'estudiant, que també és una mica per arribar a aquest punt,
que és la realitat de l'estudiant que està vivint ara mateix,
és arribar a aquest punt i aportant les nostres eines.
Clar, és interessant des del punt de vista
que ells estan utilitzant aquestes eines
en noms d'altres llocs, americans o d'on sigui,
i és interessant perquè veuen a casa un producte,
una eina que fa aquest ús
i a sobre en un context rellevant pels seus estudis.
Jo crec que amb molta obertura de ment,
o sigui, hi ha eines, hi ha coses que es poden fer.
Jo crec que bàsicament parlar amb gent
que porta aquests projectes, coses d'aquestes,
de fet, un dels nostres objectius és que els centrarem
en el nostre estudiantat, el d'informàtica,
però creiem que és totalment exportable a altres estudis,
qualsevol estudi, ja no només de la politècnica,
que és el nostre objectiu ara mateix,
jo crec que en general a qualsevol estudi.
Per tant, totes aquestes iniciatives, en el fons,
poden ser genèriques i tothom les pot fer servir.
Primer, tot animar-se i llançar-se.
O sigui, està demostradíssim, la literatura ha demostrat molt,
que totes aquestes iniciatives de treball actiu i tal
funcionen i donen un aprenentatge profund
i, a més, un aprenentatge molt bo,
tant en qualitat com en quantitat.
L'únic problema és que no són fàcils de fer
i no et pots llançar,
per dir-ho d'alguna manera, a la piscina,
sinó que s'ha d'estudiar, s'han de fer cursos,
s'ha de llegir coses, a la politècnica tenim gent
que fa uns cursos molt bons de tot això,
perquè el problema és que qualsevol cosa d'aquestes actives
requereix molt bon disseny i experiència.
El disseny, t'han d'ajudar en els primers dissenys
per fer-los correctes, i l'experiència és una cosa que agafes poc a poc.
Per tant, si algú es llança a una cosa massa ambiciosa, fracassarà.
I el problema és que pensarà que això no funciona,
quan el que no ha funcionat ha estat la implementació
o el disseny d'aquesta cosa.
Però jo li animaria a tenir mentalitat oberta, i endavant.