Les zones àrides i semiàrides del planeta
es caracteritzen per tenir una elevada radiació solar,
una humitat relativa molt baixa
i una gran oscil·lació tèrmica,
amb temperatures altes de dia
(arribant i superant els 40 ºC)
i fredes de nit, fins i tot sota zero.
A més, aquestes zones tenen una baixa disponibilitat d'aigua
en el sòl a causa de les poques precipitacions que reben.
En aquestes zones, les plantes han de ser capaces
d'administrar el més eficientment possible
la poca aigua disponible que tenen.
Per a això algunes espècies han desenvolupat
una sèrie d'estratègies a nivell fisiològic,
morfològic i bioquímic que els permeten tenir aigua
i així poder mantenir el seu metabolisme actiu.
Les espècies adaptades a viure en aquests ambients
reben el nom d'espècies o plantes xerófites.
En aquest vídeo veurem alguns dels mecanismes
morfològics i fisiològics que han desenvolupat aquestes
plantes per fer front a l'alta radiació,
a les altes temperatures
i a la manca d'aigua o estrès hídric.
Una de les característiques de les àrees àrides
i semiàrides del planeta és la seva alta radiació.
Aquesta alta radiació pot provocar un sobreescalfament
de la planta que pot alterar les reaccions químiques
que tenen lloc en les cèl·lules i provocar la seva mort.
Per a evitar això,
s'han desenvolupat diversos mecanismes d'autoprotecció.
Un d’ells és reduir la superfície de la planta exposada al sol.
Això es pot aconseguir ombrejant la superfície
amb pèls o fent que la superfície sigui irregular.
Si la superficie de la planta és pilosa,
arriba menys llum a l'epidermis per l'ombra que fan els pèls.
Si a més els pèls són d'un color groc clar,
aquests contribueixen a reflectir la radiació incident.
Si la superfície de la planta és irregular,
la pròpia planta fa ombres de manera que rep
menys radiació directa per unitat de superfície.
En les imatges podem veure com aquest cactus té
una superfície amb canals que ombreja part de la tija.
Un altre mecanisme per adaptar-se a l'alta radiació
que tenen les plantes xeròfites
és tenir fulles molt brillants i lluents
que reflecteixen la llum solar incident,
d'una manera semblant a com ho fan els pèls abans explicats.
També el fet que una fulla es marceixi o s’enrotlli
fa reduir la superfície exposada a la llum solar
Un altre dels factors ambientals característics dels
ambients àrids i semiàrids és l'alta temperatura.
Aixó provoca per una banda un augment de la fluïdesa de les membranes
que fa que aquestes retinguin amb més dificultat els ions i metabòlits
i, per altra, una pèrdua d'activitat dels enzims
degut a aquesta alta temperatura.
Davant d'aquests fets,
les plantes responen augmentant el grau d'insaturació
dels seus lípids membranosos
per impermeabilitzar les membranes
i creant enzims més resistents a la temperatura.